Міністерство освіти і науки України
ДЕРЖАВНИЙ ВИЩИЙ НАВЧАЛЬНИЙ ЗАКЛАД
«НАЦІОНАЛЬНИЙ ГІРНИЧИЙ УНІВЕРСИТЕТ»

Кафедра філософії і педагогіки

Шабанова Ю.О. 

РОБОЧА ПРОГРАМА НАВЧАЛЬНОЇ  ДИСЦИПЛІНИ
«Філософсько-методологічні основи наукових досліджень»
для магістрів спеціальності 011 «Науки про освіту»

Дніпропетровськ
НГУ
2016

Шабанова Ю.О. Робоча програма навчальної дисципліни  «Філософсько-методологічні основи наукових досліджень» для магістрів спеціальності 011 «Науки про освіту» / Ю.О.Шабанова ; Нац. гірн. ун-т., каф. філософії і педагогіки. – Д. : НГУ, 2016. – 14 с.

Розглянуто і затверджено методичною комісією за спеціальністю 011 «Науки про освіту» (протокол №5 від 24.05.2016).

ЗМІСТ

Розділ	Стор.	
1. Вступ	4	
2. Галузь використання	4	
3. Нормативні посилання	5	
4. Обсяг дисципліни	5	
5. Форма підсумкового контролю	5	
6. Базові дисципліни та дисципліни, що забезпечуються	5	
7. Результати навчання за дисципліною	6	
8. Тематичний план та розподіл обсягу за видами навчальної діяльності	6	
9. Вимоги до індивідуальних завдань	9	
10. Завдання для самостійної роботи здобувача	9	
11. Вимоги до засобів діагностики, методи та критерії оцінювання навчальних досягнень	9	
12. Вимоги до комплексу навчально-методичного забезпечення навчальної дисципліни	12	
13. Обов’язковий тезаурус	12	
14. Рекомендована література	14	

1. Вступ

Програмні результати підготовки магістра педагогіки вищої школи визначені в стандарті вищої освіти [3]. 
В освітньо-професійній програмі магістра спеціальності 011 «Науки про освіту» Державного ВНЗ «Національний гірничий університет» [1] здійснено розподіл програмних результатів навчання за видами навчальної діяльності здобувача. До дисципліни «Педагогічна етика» віднесені такі результати навчання:

ЗР1 Набувати спеціалізовані концептуальні знання на рівні новітніх досягнень, які є основою для оригінального мислення та інноваційної діяльності, зокрема в контексті дослідницької роботи	
ЗР4  Проводити дослідницьку та інноваційну діяльність	
ЗР5  Зрозуміло і недвозначно доносити власні висновки, знання та пояснення, що їх обґрунтовують, до фахівців і нефахівців, зокрема до осіб, які навчаються	
ЗР7 Управляти комплексними діями або проектами, відповідальність за прийняття рішень у непередбачуваних умовах	
ЗР8 Приймати рішення в складних і непередбачуваних умовах, що потребує застосування нових підходів та прогнозування	
ЗР9 відповідати за розвиток професійного знання і практик, оцінку стратегічного розвитку команди	

Реалізація мети вимагає декомпозиції програмних результатів навчання в дисциплінарні, та відбір змісту навчальної дисципліни за цим критерієм.
Вимоги до структури робочих програми дисциплін подані в [2].

2. Галузь використання

Робоча програма поширюється на кафедри, яким доручено викладання навчальної дисципліни наказом ректора. 

Робоча програма призначена для: 
•	реалізації компетентнісного підходу при формуванні структури та змісту дисципліни;
•	визначення інформаційної бази для формування засобів діагностики;
•	внутрішнього та зовнішнього контролю якості підготовки фахівців;
•	акредитації освітньої програми за спеціальністю.

Робоча програма встановлює:
–	форму підсумкового контролю;
–	базові дисципліни та дисципліни, що забезпечуються;
–	позначення фізичних величин;
–	результати навчання за дисципліною та їх рівень складності;
–	тематичний план та розподіл обсягу за видами навчальної діяльності
–	вимоги до структури і змісту курсового проекту;
–	завдання для самостійної роботи здобувача;
–	вимоги до засобів діагностики, методи та критерії оцінювання навчальних досягнень;
–	вимоги до комплексу навчально-методичного забезпечення навчальної дисципліни;
–	основний тезаурус дисципліни.

3. Нормативні посилання

Робоча програма дисципліни розроблена на основі таких нормативних документів:
1. Освітня програма підготовки магістра за спеціальністю 011 «Науки про освіту» / М-во освіти і науки України, Нац. гірн. ун-т. – Д. : НГУ, 2016. –  ____ с. 
2. Постанова Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 р. № 1187 Ліцензійними умовами провадження освітньої діяльності закладів освіти (постанова КМ України від 30 грудня 2015 р. № 1187  «Ліцензійні умови провадження освітньої діяльності закладів освіти».
3. Стандарт вищої освіти підготовки бакалаврів спеціальності 011 «Науки про освіту». – Затверджено і введено в дію наказом МОН України від ХХ.ХХ.ХХ № ______.

4. Обсяг дисципліни

Загальний обсяг – 4 кредити ЄCTS (120 академічних годин).

5. Форма підсумкового контролю

Залік за результатами поточного контролю та виконання комплексної контрольної роботи (за необхідності).

6. Базові дисципліни

Теоретичні основи освітнього процесу і педагогіки;
Педагогіка вищої школи;
Соціально-психологічні основи педагогіки у вищій освіті;
Системний підхід до забезпечення якості освітньої діяльності та якості вищої освіти;

7. Результати навчання за дисципліною.

Шифр та зміст результатів навчання за освітньо-професійною програмою	Шифр та зміст результатів навчання за дисципліною	
ЗР1 Набувати спеціалізовані концептуальні знання на рівні новітніх досягнень, які є основою для оригінального мислення та інноваційної діяльності, зокрема в контексті дослідницької роботи	РНФМОНП1 Знати специфіку науки та історію її розвитку. Вміти визначати  цілі, завдання та функції науки в розвитку суспільства.   	
ЗР4 Проводити дослідницьку та інноваційну діяльність	РНФМОНП 2. Визначати концептуальні засади наукової діяльності на підставі історичного досвіду	
ЗР5  Зрозуміло і недвозначно доносити власні висновки, знання та пояснення, що їх обґрунтовують, до фахівців і нефахівців, зокрема до осіб, які навчаються	РНФМОНП3. Використовувати відповідні рівні наукового пізнання та стилі наукового мислення	
ЗР7 Управляти комплексними діями або проектами, відповідальність за прийняття рішень у непередбачуваних умовах	РНФМОНП 4. Формувати зміст наукових проектів відповідно до наукових методологій	
ЗР8 Приймати рішення в складних і непередбачуваних умовах, що потребує застосування нових підходів та прогнозування	РНФМОНП 5. Вміння здійснювати командні наукові проекти та ефективно презентувати  їх результати	
ЗР9 Відповідати за розвиток професійного знання і практик, оцінку стратегічного розвитку команди	РНФМОНП 6. Вміння робити наукову експертизу доцільності наукових досліджень відповідно від соціокультурних умов та сучасних світоглядних запитів	

8. Тематичний план та розподіл обсягу за видами навчальних занять

Види, тематика навчальних занять, шифри дисциплінарних результатів навчання 	Обсяг, години	
	ауд.	СРС	разом	
ЛЕКЦІЇ	
РНФМОНП1 Знати специфіку науки та історію її розвитку. Вміти визначати  цілі, завдання та функції науки в розвитку суспільства.   	4	6	10	
1.1. Сутність поняття наука 				
1.2. Історія становлення науки в історико-філософському контексті. 				
1.3. Класичний ідеал раціональності. Зразки початків наукового методу (Г. Галілей, Ф. Бекон, Р. Декарт).				
1.4. Некласичний та постнекласичний типи наукової раціональності.				
РНФМОНП 2. Визначати концептуальні засади наукової діяльності на підставі історичного досвіду 	2	6	10	
2.1. Позитивістська концепція співвідношення філософії і науки. Неопозитивізм — третій позитивізм.				
2.2.Концепція наукового пізнання. Індуктивний метод і поняття позитивних наук (О. Конт, Г. Спенсер, Дж. Мілль). Другий позитивізм – емпірична теорія досвіду  (Е. Мах, Р. Авенаріус). Принцип верифікації.				
2.3. Філософський зміст в основоположеннях математики. Д. Гільберт та теорема Гьоделя про неповноту формальних систем.				
2.4 Факт як логічний атом. Логічна та фізична картина світу. Парадокс Рассельє.				
РНФМОНП3. Використовувати відповідні рівні наукового пізнання та стилі наукового мислення 	2	6	8	
3.1. Емпіричний та теоретичний рівні наукового пізнання, їх особливості і структура.				
3.2 Наукова картина світу.				
3.3.Ідеали та норми науки; стилі наукового мислення.				
3.4 Форми наукового дослідження: науковий факт, проблема, гіпотеза, теорія. 
3.5	Метод. Методи наукового дослідження на емпіричному та теоретичному рівні наукового пошуку. Загальнонаукові методи і підходи пізнання. 
3.6	Логічні та евристичні методи і підходи пізнання.
				
РНФМОНП 4. Формувати зміст наукових проектів відповідно до наукових методологій 	4	6	10	
4.1. Науки природничі та науки гуманітарні, науки про природу та науки про дух (В. Дільтей, В. Віндельбанд, Г. Ріккерт).				
4.2.  Методологія соціальних наук М. Вебера.
Філософська герменевтика Г. Гадамера.	 				
4.3. Специфіка гуманітарного пізнання: розуміння і опис, розуміння та інтерпретація, розуміння та пояснення.
4.4 Структуралістське розуміння методології соціогуманітарних наук.
4.5.  М. Фуко: «гра істини» та «влада-знання». 				
РНФМОНП 5. Вміння здійснювати командні наукові проекти та ефективно презентувати  їх результати 	2	6	8	
5.1. Основи наукової діяльності в проектній сфері  				
5.2.  Діяльність науковця  в команді  				
5.3. Стилі письмового викладення наукових досліджень (тези, статті, монографії)				
5.4.  Стилі усного викладення результатів наукових досліджень (доповіді, виступи в дискусіях, презентації)				
РНФМОНП 6. Вміння робити наукову експертизу доцільності наукових досліджень відповідно від соціокультурних умов 	2	2	4	
6.1  Співвідношення наукової методології із відповідними запитами суспільства
6.2 Креативне мислення та евристична спрямованість наукових досліджень
6.3 Холономне мислення та постматеріалістична парадигма сучасної науки. 				
СЕМІНАРСЬКІ ЗАНЯТТЯ	
 РНФМОНП 1. Здійснювати змістовну кореляцію  мети та завдань дослідження із кінцевими результатами роботи. 
РНФМОНП 2. Застосуваня основ логіко-структурного аналізу (Вітгенштейн)

РНФМОНП 3. Здійснювати планування та організацію наукової діяльності 
РНФМОНП 4. Застосування основи компаративного аналізу.
РНФМОНП 5.   Взаємоповязувати основи природознавчих та позитивістських підходів в науковому дослідженні
РНФМОНП 6.   Створювати акредитаційні справи акредитації освітніх програм
	32	34	66	
Семінар 1. Структура наукового дослідження
Семінар 2. Вимоги до наукових досліджень.
Семінар 3. Види наукових досліджень.
Семінар 4. Підходи до обґрунтування та визначення методу та методології. Структурні елементи методології.
Семінар 5. Специфічні емпіричні методи дослідження
Семінар 6. Особливість теоретичного дослідження.
Семінар 7. Схема та стадії науково-дослідного процесу.
Семінар 8. Суть та складові планування наукової діяльності.
Семінар 9. Організація науково-дослідних робіт.
Семінар 10. Наукові видання. Форми висвітлення підсумків наукової роботи.
Семінар 11. Апробація наукових результатів у фахових виданнях України 
Семінар 12. Апробація наукових результатів міжнародних науково метричних виданнях 
Семінар 13 Практика публічної презентації
Семінар 14 Практика супроводу доповіді електронними презентаціями 
Семінар 15 Практика наукового онлайн спілкування 
Семінар 16 Вимоги для  участі у міжнародних конференціях
Семінар 17 Практика моделювання командної роботи в наукових проектах 
Семінар 18 Сучасні вимоги до оформлення наукових посилань. 				
Залік 	6		6	
РАЗОМ	54	66	120	
Лекції	16	40	53	
Семінарські заняття	32	54	93	
Залік 	6		6	

9. Вимоги до індивідуальних завдань

9.1. Індивідуальне завдання – складання презентаційної частини власного наукового проекту (Магістерського дослідження)  має на меті:
•	підвищувати понятійно-аналітичний рівень знань з наукової методології;
•	активізує пошук ефективних форм науковоо дослідження; 
•	розвивати навички логічного мислення;
•	розвивати творчий підхід до класифікації, систематизації й узагальнення наукових відомостей;
•	сприяє оволодінню технікою виконання магістерського дослідження;
•	розвиває навички лаконічної презентації результатів наукового дослідження.

9.2. В наданій роботі має бути відображено розгляд основних програмних результатів навчання. Завдання на підготовку завдання передбачає аналіз і узагальнення джерел інформації, рекомендованих для висвітлення обраної теми, зіставлення поглядів на проблему різних авторів, формулювання та аргументацію власної позиції.
9.3. Захист роботи  відбувається в процесі презентації його основних положень на семінарі або під час співбесіди з викладачем.
9.4. Відповідальність за організацію підготовки роботи несе кафедра, що зобов’язана створити для цього відповідні умови, надавати необхідне методичне та інформаційне забезпечення.

10. Завдання для самостійної роботи студента

Основні завдання для самостійної роботи:
1) попереднє опрацювання інформаційного забезпеченням за кожним модулем (темою);
2) підготовка до поточного контролю - розв’язання завдань самоконтролю за кожною темою;
3) виконання індивідуального завдання;
4) підготовка до захисту індивідуального завдання;
5) підготовка до підсумкового контролю. 

11. Вимоги до засобів діагностики, критерії 
та процедури оцінювання навчальних досягнень

11.1. Вимоги до засобів діагностики
Інформаційною базою для формування засобів діагностики (тестів відкритого чи закритого типу) має бути система компетентностей, що передбачена даною програмою. 
Тест складається із завдання й еталона. Еталон являє собою зразок повного й правильного рішення.
Параметри тесту – ступінь складності та число суттєвих операцій.
Ступінь складності тесту має відповідати очікуваним результатам навчання, які здобувач повинен демонструвати певними діями під час контрольних заходів (відтворювати, описувати, позначати, називати, зображувати, засвоювати суть, розуміти зміст, розрізняти, порівнювати,ідентифікувати, вибирати, доводити, свідомо використовувати, змінювати, вирішувати, знаходити, пояснювати, розраховувати, аналізувати, диференціювати, охоплювати,відокремлювати, протиставляти, синтезувати, складати, розробляти, розвивати, по новому формулювати, планувати, генерувати, оцінювати, визначати, інтерпретувати, критикувати, прогнозувати).
Число суттєвих операцій – це кількість дій, що мають принципове значення для одержання правильного результату (кроки алгоритму виконання,  розрахункові схеми, визначення понять, параметри та їх застосування). Розрахунок числа суттєвих операцій ведеться відповідно до еталона. 
Еталонами виконання завдань можуть бути фрагменти навчальної, науково-технічної літератури та інші джерела. У цьому випадку необхідно подати перелік точних посилань на відповідні джерела (бібліографічний опис видання, координати еталону – посилання на сторінку, абзац).
Комплект тестів у повному описі (завдання та еталон) за всіма дисциплінарними компетенціями затверджується кафедрою та входить до складу документації методичного забезпечення.
Для надання прозорості змісту засобів діагностики узагальнені завдання повинні бути доступними студентам протягом усього періоду навчання.

11.2. Критерії та процедури оцінювання навчальних досягнень здобувачів
Об’єктивне оцінювання результатів виконаних завдань можливе (як і будь-яке інше вимірювання) лише при їх зіставленні з еталонами.
Поопераційне зіставлення відповідей з еталоном дозволяє об’єктивно встановити якість виконання завдань з позиції рівня досягнень, тобто частку правильно виконаних суттєвих операцій до їх загальної кількості.
Процес оцінювання суттєво спрощується, якщо за кількість суттєвих операцій брати лише кроки алгоритму виконання завдань.
Для надійності діагностики кількість суттєвих операцій в еталонах має  бути не менше 30-ти. Зміст еталонів повинен відповідати програмі дисципліни щодо ступеню складності навчальних компетентностей.
Критерії якості виконання курсового проекту:
Максимальна оцінка виставляється за таких умов:
•	об’єктивне висвітлення стану питання на базі творчого використання сучасних джерел інформації;
•	оригінальність прийнятих у проекті (роботі) технічних, технологічних, організаційних та управлінських рішень; 
•	практичне значення результатів; 
•	обґрунтування рішень і пропозицій відповідними розрахунками; 
•	повнота структури розрахунків (постановка завдання, розрахункова схема, виконання, оцінювання результатів);
•	всебічність аналізу отриманих результатів (надійність системи, безпека, вплив на довкілля, ресурсозбереження тощо);
•	органічний зв’язок змісту пояснювальної записки з графічною частиною; 
•	наявність посилань на джерела інформації;
•	уникнення зайвої описовості, дублювання, стереотипних рішень, які не впливають на суть і точність отриманих результатів;
•	використання прикладних пакетів комп’ютерних програм;
•	оформлення креслеників і пояснювальної записки відповідно до чинних стандартів;
•	загальна й професійна грамотність, лаконізм і логічна послідовність викладу матеріалу;
•	якість оформлення;
•	самостійність виконання (з’ясовується під час захисту).

11.3. Оцінювання результатів навчання з дисципліни
Результати навчання виявляють через визначення рівня сформованості компетентностей, що слугує критерієм оцінювання за схемою додатка до диплома європейського зразка:

Шкали оцінювання навчальних досягнень здобувачів вищої освіти

Рівень досягнень / Marks, %	Оцінка / Grade	
Національна диференційована шкала	
90 – 100	Відмінно / Excellent	
74 – 89	Добре / Good	
60 – 73	Задовільно / Satisfactory	
1 – 59	Незадовільно / Fail	
Шкала ECTS	
90 – 100	A	
82 – 89	B	
74 – 81	C	
64 – 73	D	
60 – 63	E	
35 – 59	Fx	
1 – 34	F	

Рівень сформованості результатів навчання здобувача визначають на основі аналізу відповіді, користуючись формулою:
%,
де – число правильних відповідей або виконаних суттєвих операцій на базі до еталонів рішень; 
 – загальна кількість запитань або суттєвих операцій еталону рішень.

Інтегральний рівень досягнень студента у засвоєнні матеріалу з дисципліни в цілому обчислюється як середньозважене значення досягнень, продемонстрованих під час кожного контрольного заходу: 
 % ,
де  – число змістових модулів;  
– рівень досягнень за i-м модулем, %; 
– обсяг i-го модуля, включаючи індивідуальне завдання; 
– загальний обсяг дисципліни.

12. Вимоги до комплексу навчально-методичного забезпечення дисципліни

Комплекс навчально-методичного забезпечення дисципліни, має бути розташований на сайті кафедри транспортних систем і технологій та повинен містити [2]:
1)	робочу програму дисципліни;
2) навчальний контент (інформаційне забезпечення лекцій);
3) методичне забезпечення семінарських занять; 
4) матеріали методичного забезпечення самостійної роботи студента щодо:
4.1) попереднього опрацювання інформаційного забезпеченням за кожним модулем (темою);
4.2) розв’язання завдань самоконтролю за кожною темою
4.3) виконання індивідуального завдання;
4.4) підготовки до захисту індивідуального завдання;
4.5) підготовки до підсумкового контролю;
5) завдання для поточного та підсумкового контролю рівня сформованості дисциплінарних компетентностей;
6) завдання для комплексної контрольної роботи;
7) завдання для  після атестаційного моніторингу рівня сформованості дисциплінарних компетентностей.

13. Обов’язковий тезаурус

Аксіома - положення, прийняте без логічного доказу в силу безпосередньої переконливості; справжнє вихідне положення теорії.
Гіпотеза - Очікувана судження про закономірну (причинного) зв'язку явищ; форма розвитку науки. Наукове припущення, представлене для пояснення будь-яких явищ або причин. Наукова теорія включає в себе гіпотезу, як вихідний момент пошуку істини. Якщо гіпотеза узгоджується з науковими фактами, то в науці її називають теорією або законом.
Дедукція — процес виведення висновку, що гарантовано слідує, якщо вихідні припущення істинні то висновок на їх підставі є чинним (див. правильність). Висновок повинен базуватись винятково на основі попередньо наведених доказів та не повинен містити нової інформації про предмет, що досліджується.
Закон - внутрішня сутнісна зв'язок явища, яка обумовлює його закономірний розвиток. У науці закон повинен обов'язково логічно доведений. Для доказу закону наука використовує судження.
Індукція — метод пізнання, що ґрунтується на формально-логічному умовиводі, який дає можливість одержати загальний висновок на основі аналізу окремих фактів.
Метод дослідження - це спосіб застосування старих знань для отримання нового знання. Він є засобом отримання наукових фактів.
Методологія наукового пізнання - вчення про принципи, форми і способи науково-дослідницької діяльності.
Наука - сфера людської діяльності, основною функцією якої є вироблення і теоретична систематизація об'єктивних знань про дійсність.
Наукова діяльність - інтелектуальна творча діяльність, спрямована на одержання і використання нових знань.
Наукова ідея - інтуїтивне пояснення явища (процесу) без проміжної аргументації, без усвідомлення всієї сукупності зв'язків на основі яких робиться висновок. Вона базується на явних знаннях, але виявляє раніше невідомі закономірності. Свою специфічну реалізацію ідея знаходить у гіпотезі.
Наукова концепція - система поглядів, теоретичних положень, основних думок, щодо об'єкта дослідження, об'єднаних головною ідеєю.
Науковий факт - подія чи явище, яке служить основою для виведення або підтвердження. Він є елементом, який в сукупності з іншими становить основу наукового знання, відображає об'єктивні властивості явищ і процесів. На основі наукових фактів визначаються закономірності явищ, будуються теорії і виводяться закони.
Поняття - думка, відображена в узагальненій формі. Воно відображає сутнісні і необхідні ознаки предметів і явищ і їх взаємозв'язків. Якщо поняття увійшло в науковий обіг, його називаю термін. Розкриття змісту поняття називають визначенням.
Поняття, як правило, завершує процес наукового дослідження, закріплює результати, отримані вченим особисто у своєму дослідженні. Сукупність основних понять називають понятійним апаратом тієї чи іншої науки.
Принцип - правило, яке виникло в результаті об'єктивного осмислення досвіду
Судження - думка, в якій за допомогою зв'язків понять стверджується або заперечується що-небудь. Судження про предмет або явище можна отримати або через безпосереднє спостереження (емпіріч.), Або за допомогою умовиводи (теор).
Теорія - вчення, система ідей, поглядів, положень, тверджень, спрямованих на пояснення того чи іншого явища. До нової теорії висуваються такі вимоги: - Адекватність наукової теорії описуваному об'єкту, - Можливість замінити експериментальні дослідження теоретичними. - Повнота опису явища дійсності. - Можливість пояснення взаємозв'язків між різними компонентами в рамках даної теорії. - Відсутність протиріч теорії в відповідних її дослідними даними. Теорія являє собою систему наукових концепцій, принципів, положень, фактів.
Умовивід - розумний процес, за допомогою якого з деяких заданих суджень виводиться інше судження, безпосередньо пов'язане з вихідним.

3. Рекомендована література

Основна: 

1.	Приходько В.В., Прокопенко В.І., Малий В.В., Шереметьєва І.В., Шабанова Ю.О., Шаповал В.А., Кармазіна Л.Л.  Теорія організації. Навчальний посібник /. – Д.: НГУ, 2011. – 258 с. 
2.	Рудь Н.Т. Методологія наукових досліджень // Конспект лекцій. – Луцьк: РВВ ЛДТУ, 2007. – 96 с
3.	Салов В.О., Шабанова Ю.О., Ільченко О.Н. Створення навчальної літератури для вищої школи : посіб. для наук.-пед. працівників; – Д. : НГУ, 2014. – 205 с.
Допоміжна: 
1.	Здобувачу наукового ступеня: Метод. рекомендації / Упоряд. С.В.Сьомін. – К.: МАУП, 2009. – 184 с.

11. Інформаційні ресурси

2.	Дніпропетровська обласна універсальна бібліотека – www.libr.dp.ua
3.	www.rada gov.ua/ - офіційний сайт Верховної Ради України
4.	www.kmu.gov.ua/ - Урядовий портал
5.	ovu.com.ua/ - Офіційний Вісник України

Навчальне видання

Салов Володимир Олександрович

РОБОЧА ПРОГРАМА НАВЧАЛЬНОЇ  ДИСЦИПЛІНИ
«УПРАВЛІННЯ НАВЧАЛЬНО-ВИХОВНИМ ПРОЦЕСОМ ВИЩОГО НАВЧАЛЬНОГО ЗАКЛАДУ»
для магістрів спеціальності 011 «Науки про освіту»

Видано
у Державному вищому навчальному закладі 
«Національний гірничий університет».
Свідоцтво про внесення до Державного реєстру ДК № 1842 від 11.06.2004
49005, м. Дніпропетровськ, просп. К. Маркса, 19.

Оприлюднено
на сайті Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» за адресою
http://www.nmu.org.ua/ua/content/infrastructure/structural_divisions/science_met_centr/skladovi-normativnoi-bazi-v-sferi-osviti-ngu/index.php